Cristina!
Kom til farmand.
Min mor vil have, jeg skal oversætte det, hun siger...
ord for ord.
- Må jeg tale med dig? - Din mor?
Ja, selvfølgelig.
Sig frem.
Skal jeg ikke sove først?
Hvad er der i vejen? Kom og sæt jer ned.
Undskyld.
Har du givet min datter de her penge?
Jeg slog en handel af med ungerne.
Hold nu op!
Bør man ikke spørge moren først, inden man giver et barn en formue...
for at lede efter sten på stranden?
- Hvad kalder man det? - Glasskår.
Det var ikke glasset, jeg mente.
Hvad man kalder det, du gjorde?
Engreido lyder ikke godt.
Dumsmart.
Jeg vidste ikke, det ville blive så meget.
Jeg havde højst regnet med 50 dollars.
50 dollars er mange penge.
Det ved jeg godt.
Pis!
Undskyld.
Jeg kan godt forstå, at du er vred.
Undskyld mig.
Det er muligt, jeg ikke ser sådan ud, men jeg forstår det godt.
Jeg kender godt følelsen af, at andre blander sig i ens børn.
Det sker ikke igen.
Det gør det ikke.
Okay.
Det er sent. Læg jer til at sove.
Sove?
Nej.
Hvis det her bare kunne klares med en undskyldning...
ville jeg ikke gøre et stort nummer ud af det.
Men uanset hvad der sker...
er jeg nødt til at være uhøflig.
Man skal holde sig væk fra andres børn.
Det er enkelt, ikke?
Børn kan let blive forvirrede, og så sætter de spørgsmålstegn...
ved det, deres forældre siger.
Og det gør dem utrygge.
Hør her.
Din kone tager hende med på tur.
Hun farver hendes hår.
Og du giver hende penge.
Værsgo. Tag pengene?
Det var ikke min mening at skælde dig ud. Jeg er bare vred.
Ja, eller hyklerisk.
Du har jo selv gjort det samme.
Jo, du har.
Gå ind og belær dig selv. Det har du ikke brug for en tolk til.
Sig mig, er jeg en skraldespand?
Kom af med skraldet. Måske kan det bruges igen.
Du gjorde præcis det samme.
Tror du ikke, jeg ved, at du syede Bernies tøj ud?
Hun fortæller mig det.
Har jeg misforstået noget?
Hvad er forskellen mellem det og så det, du brokker dig over?
Undskyld mig.
Der er ingen forskel. Jeg blandede mig.
Tager du pis på mig?
Det er rimelig stort at sige noget...
som den anden så bare giver én ret i.
Jeg er målløs.
Jeg skammer mig.
Du har ret i, at jeg er en hykler.
Okay, det sker heller ikke så tit.
Sig til, når vi skal rejse.
Nej nej nej! Hold nu op.
Hvordan kan jeg arbejde for jer efter det her?
Du kan ikke sige op.
Selv hvis du gerne ville. Og du ved godt hvorfor.
Nej.
Jo, du gør.
Du ved det godt.
Hvorfor?
Hvis du siger op...
vil Cristina bebrejde sig selv.
Og den skyldfølelse...
Jeg ved ikke, om du har prøvet at føle skyld.
Vi er vant til at føle skyld. Vi er katolikker.
Vi kender det.
Det kan du ikke gøre mod hende.
Velkommen tilbage.
Godnat.
Du kan ikke blive ved med at oversætte. Jeg er nødt til at lære engelsk.
Det skulle jeg ikke have oversat.
Lyt til din mor. Hun ved alting.
Et engelskkursus kostede 599 dollars i startgebyr...
Og 12 månedlige rater à 86 dollars...
hvilket medførte en rente på 22%.
Assimilation er dyr...
men pengene var godt givet ud.
Mad.
Jeg er ved at lære engelsk.
Gentag.
Hals.
Næse.
Det er sommer...
vinter.
Forår.
Sol.
Solskin.
Flere.
Igen.
For mange.
Skal vi se en film i aften?
Hvilken film vil du se?
Jeg kunne godt lide "Star Wars"...
af mr. George Lucas.
Tillykke, John.
Det bliver bedre og bedre.
Undskyld.
Skal vi lade telefonen ringe? Vi er booket de næste fire måneder.
Der skal stadig være plads til folk, der kommer ind fra gaden.
- Det gælder om ikke at ændre sig. - Det udløser et ramaskrig.
Folk er helt desperate.
Det her er dit livs succes.
Vi kan servere mad i baren.
Hvad så med dem, der venter på bord?
- Gør det for min skyld. - Det går ikke.
Gør det, eller jeg sætter ild til mit hår.
Ja, du har ret.
Det var en besynderlig måde at få mit budskab igennem på.
Telefon.
Det er Mike.
Jeg er på vej ud ad døren. Okay.
Tak.
Tak, fordi du kørte mig hjem...
men det var altså ikke nødvendigt.
Sådan ja.
Fire stjerner, og jeg har aldrig været mere ulykkelig.
Op, op.
Og så til den store forhindring.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tage på til festen.
Jeg har jeans på.
Vil du have jeans på?
Hvad tager du på til festen?
Hvem kommer dig i møde klokken 2.30?
Du må gøre noget ved Chum. Ellers får du ondt i armen.
Er du holdt op med at sove?
Jo mere man gør det, jo mere lærer man.
Flor, du er rigtig god.
Nej.
Jeg lyder som en toårig.
Jeg er færdig nu.
Nej, fortsæt bare.
Din kone er ude.
- Sagde hun, hvor hun skulle hen? - Nej.
Det er jeg ked af.
Jeg havde...
bare glemt at hun skulle ud, så du behøver ikke spille Karl Smart.
Undskyld.
Vi to...
siger alligevel ikke andet end "undskyld"...
til hinanden, så undskyld. Jeg skulle piskes.
Jeg skulle stenes. Eller i det mindste stene.
Det, jeg mente, var, at du ikke skulle...
være så kvik.
Du skal ikke være venlig.
Du skal ikke være hensynsfuld.
Du skal ikke være fantastisk.
Jeg er alt for tæt på. Jeg undskylder igen.
Jeg ville bare sige "hej, Flor."
"Godnat, Flor."
Det program skal nok slå igennem.
Hej, kammerat, skal vi...
Væk, Chum. Nej!
Chum, hen til ham.
Så elsker du mig alligevel. Jeg var begyndt at tvivle.
Hvad med mine argumenter?
Cristina har allerede læst...
alle bøgerne på Bernices læseplan.
Og hun går to klasser under hende.
Tænk, hvis hun gik på Bernices skole.
Jeg kunne sikkert skaffe hende et stipendium.
Tal med Flor.
Ja, hun er jo virkelig åben over for nye ideer.
Hvor skal du hen?
Jeg skal bare lige ud.
Det er bare alt det her... Jeg tager nok til...
Mobilen virker nok ikke, så jeg ringer bare senere.
Jeg skal lige finde mine nøgler.
- Deborah? - Arlene, sikke en overraskelse.
Det er Cristina, som jeg har fortalt om.
Det er Arlene Folsem. Hun er skoleinspektør.
Goddag, mrs. Folsem.
Skal jeg vise dig rundt?
Fint.
Er hun ikke skøn?
Latinamerikaner.
Vi rendte tilfældigvis ind i skoleinspektøren.
Jeg havde intet med det at gøre.
Stipendiet er på...
20.000 dollars, og der er indskrivning i morgen.
Det er for langt fra, hvor vi bor.
I kunne flytte ind til byen sammen med os.
Aldrig. Tak.
Så lad være.
For resten hedder det "nej tak".
Mor følte sig manipuleret med.
Kære Gud.
Det her er den vigtigste bøn i mit liv.
Den handler om min uddannelse. Min hjernes velbefindende.
Kære Gud, træng ind i min mors hjerte.
Forklar hende, hvad skolen betyder for mig.
Hej, Flor.
Vil du have et glas portvin?
Nej tak, Evelyn.
Hejsa.
Jeg var alligevel på vej op.
Stakkels fyr.
Det var der ingen, der så.
Flor.
Tak, fordi du aldrig dømmer mig.
Jeg elsker dig. Jeg elsker jer alle sammen. Det er det, der er problemet.
Må jeg tale med dig?
Med mig?
Deborah har lige ringet.
Hun er på vej hjem, hvis du...
Er det i orden?
- Nå, ikke? - Jo, selvfølgelig.
Selvfølgelig. Undskyld.
- Udenfor? - Okay.
Du gør mig helt nervøs.
Skal vi blive ved med at gå? Jeg spørger bare.
Har du hørt det om Cristina og privatskolen?
Nå, det.
- Så gjorde de det altså. - Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Det bekymrer mig, at min egen datter går der.
Hun er altid så stresset. Især over geometri.
Skolen bør da fortælle Bernice...
hvor dygtig hun er, ikke?
Du skal ikke være bekymret for Bernice.
Der er ikke noget, der kan ændre det hjerte.
Tak.
Det er bare...
dejligt at høre en anden sige det.
Det er svært at forklare.
Det ved jeg godt. Undskyld, jeg tog dig med herned.
- Jeg lægger for meget i det. - Nej.
Du har ret til at bekymre dig.
Det er fornuftigt at bekymre sig om sine børn.
Og at være så fornuftig kan gøre én sindssyg.
Og hvis du føler, at du står over for en vigtig beslutning, så gør du det også.
Så gør du det.
Jeg ville ønske, jeg kunne være til større hjælp.
Jeg havde aldrig troet, en mand ville kunne sætte sig i mit sted.
Hvordan er du blevet sådan en mand?
Det ved jeg ikke.
Væk fra vinden. Sæt dig ned.
Det var ikke min mening at... Jeg vil gerne hjælpe.
Det må være svært at være enke.
Hvorfor tror du, jeg er enke?
Jeg tænkte bare...
at det var den eneste måde, en mand ville kunne forlade dig på.
Fik...
hun så lov?
Det ved jeg ikke.
Hvis hun får lov, kan der ske to ting:
Enten vil hun være udenfor...
eller også bliver hun ligesom dem.
Det bekymrede også mig, da min datter skulle starte.
Så er det næsten bedre at være udenfor.
Ja.
Tak. Godnat. Jeg går i seng.
At høre dig tale engelsk er...
- Hvad? -Ingenting.
Det er hyggeligt at møde dig.
Dér er de.
Jeg var bange for, at I ikke kom.
Jeg købte bøgerne i går.
Jeg pakkede dem ned i en af Bernies ældgamle skoletasker.
Tak. Vægten siger mig...
at det er en god skole.
Jeg har en lille første skoledagsting til hende.
Den er fra mig og Bernie.
Det er en stor dag.
Hvad giver vi hende?
Vent lige.
Øjeblik.
Den er fra os alle sammen. Også din mor.
Den er ikke fra mig.
Af sted. I må ikke komme for sent.
Tusind tak, fordi du giver mig den her chance.
Og for alt det andet.
Hav et godt skoleår, piger.
Hvor er det skønt.
Jeg kommer venstre om.
Ikke venstre.
Du er hurtig. Sæt hellere farten ned.
Jeg løb på universitetsholdet, så pas på.
Nu kommer de med mit bord.
Vi ses.
Godt forsøgt.
Når mennesker bor under samme tag, dannes der et helt minisamfund.
Ligesom i tv-serierne.
Herskab og tjenestefolk danser i blind lydighed.
Så når noget går galt...
opstår der en choktilstand.
På mrs. Claskys opfordring tog jeg to veninder med hjem til hende...
selvom mor ventede derhjemme.
Monica havde omsider fået sin mor hertil fra Mexico...
Og min mor ville fejre det.
Hallo? Det er Deb.
Undskyld, jeg ringer så sent.
Pigerne sidder stadig og laver lektier.
Jeg lovede jo at køre hende hjem...
så jeg kan godt afbryde dem.
Det er op til dig.
Øjeblik.
Tænk over det...
men hvis du er træt...
eller gerne vil slå dig løs...
kan hun da bare sove her. Jeg kører hende hjem i morgen.
Tænk over det, og ring tilbage.
Jeg skal tale med dig, skat.
"Skat?"
Jeg har ikke tid nu.
Holder du øje med ungerne?
Lad mig lige tale ud.
- Er du fuld? - Nej, jeg har ikke drukket i ugevis.
Ja, ingen opdagede det...
så jeg skjulte nok mine branderter godt.
Men pligten kaldte, så nu er jeg tørlagt.
Må jeg sige en enkelt ting?
Ja, mor. En ting.
Deborah. Du mister din mand...
hvis du ikke afbryder det, du har gang i.
Og du finder aldrig en, der er lige så god.
Der vil kun være overfladiske mænd tilbage...
som ikke har det samme varme hjerte.
Det har muligvis været godt nok tidligere...
men nu er du blevet vant til en god mand.
Hvis ikke du handler hurtigt...
vil du lide en krank og trøstesløs skæbne.
Dit liv er allerede...
ved at blive håbløst og dumt.
Det var bare det, jeg ville sige. Kør forsigtigt.
Ingen kaffe. Så er jeg færdig.
Du har gjort det igen, mor. Du får mig til at hade mig selv.
Det kan man altid regne med.
Lille skat. Dit ringe selvværd er efterhånden blevet almindelig, sund fornuft.
Vent hellere lidt.
- Hvad er der galt? - Ingenting.
Kan jeg på nogen måde overtale dig til ikke at gå derind?
- Hvor er du? - Herovre.
Skat, hvad er der?
Bliv der.
Hvad er der?
Jeg ved, hvad jeg må gøre. Jeg skal bare lige tage mod til mig.
Behøver det her være så skræmmende?
Kan du ikke bare sige det?
Det er ikke så let.
Vi to kan da snakke om tingene.
- Det håber jeg virkelig. - Du må ikke græde.
Eller græd bare. Undskyld.
Hvad er det?
Jeg har haft en affære i de sidste 11 uger...
men jeg afsluttede det her til aften.
I begyndelsen var det bare for at holde øje med boligmarkedet...
men så var det, fordi jeg trængte til at blive bekræftet.
Øjeblik.
Jeg er ikke helt med.
Du kan ikke bare kværne derudad...
og forvente, at jeg hænger på, når du starter på den måde.
Hvor meget fik du fat i?
Jorden skælvede.
Det var noget, der kunne mærkes.
Mand, det hele kører rundt for mig.
Jeg mødte ham...
Hvis du snakker så hurtigt, kan jeg ikke følge med.
Jeg har meget at tænke på lige nu.
Har du fortalt mig om du har været i seng med ham?
Nej, jeg har kun talt om en flirt, for...
Har du fortalt mig, om du har været i seng med en anden?
Jeg er slet ikke med, så tag lige og hjælp mig.
Jeg har prøvet at forklare, at de første ti uger...
Du har stadig ikke fortalt det, vel?
- Er det her din måde... - Ja.
Det er min måde at spørge dig på, om du...
Når først jeg spørger dig...
Giv mig lige et øjeblik.
Er der mon nogen mulighed for, at jeg kan undgå at få det at vide?
Nej. Fandens.
Det er der ikke.
Okay, så er det dig.
- Jeg vil have et kort svar. Har du... - Ja.
Er det rigtigt?
Jeg vil svare på alt det, du spørger mig om.
Hvad som helst. Og mere.
Hvad kan man ellers spørge om?
Er du virkelig så meget sødere end mig?
I så fald siger det ikke så meget.
John, vent. Vent.
Lad mig nu fortælle, hvad der skete.
Bagefter kan du gøre, hvad du vil.
Bare lad mig fortælle det hele.
Det er bare Flor.
Hvad laver du her?
Jeg kommer for at hente min datter.
Jeg vil tale med mrs. Clasky.
Jeg vil sige op.
Det er vist ikke muligt lige nu.
Det er jeg nødt til.
Jeg fortæller dig det her, fordi jeg gerne vil redde vores forhold.
Jeg vil have, vi skal være fortrolige.
Jeg vil gerne føle, at det ikke er underligt, at du elsker mig.
Så jeg synes, vi skal snakke om det.
Snakke indtil vi falder om.
Snakke indtil vi er så trætte af hinanden...
at der ikke er andet at gøre end at gå mod lyset.
Lad os ikke forlade det her værelse...
for du har hørt og sagt alt. Vil du ikke nok?
Sagde du noget?
Hørte du ikke, hvad jeg sagde?
Jeg må ud. Du snakker jo nonstop. Bliv dér.
Er det ikke dumt at vække hende...
når du er så vred, og de andre ligger ved siden af?
Hvor skal du hen?
Jeg rejser. Jeg har endelig...
Det samme her. Jeg kører dig.
- Nej. - Det gør mig ikke noget.
Hvis du ikke ved, hvorfor jeg siger nej...
så lad mig i det mindste forklare det.
Er du slet ikke klar over, at jeg...
Jeg er nødt til at komme ud herfra.
Væk.
Farvel, Chum.
- Farvel. - Jeg kører dig.
Hvorfor?
Ellers bliver jeg bare bekymret for dig.
Ind i bilen.
John.
- Jeg siger op. - Det gør jeg også.
Den var vist tiltænkt en anden. Undskyld.
- Det må du virkelig undskylde. - Dér er stoppestedet.
- Farvel. - Vent.
Har du lyst til at hænge lidt ud sammen med mig?
- Vil du hænge ud med mig? - Ja.
Så er jeg nødt til at spørge dig...
hvad "hænge ud" betyder.
Det betyder...
at snakke sammen.
Jeg har aldrig set din restaurant før.
Helt perfekt.
Jeg laver noget mad til dig.
Vent.
Det er hyggeligt at snakke med dig.
Hvis jeg bare var gået...
uden at have talt med dig...
ville det have været...
synd?
Forstår du mig?
Ja.
Min hånd er den eneste legemsdel, som ikke er på vej ud fra en klippe.
Nå, jeg har allerede slået min egen charmerekord.
- Jeg forstår ikke. - Jeg vrøvler bare.
Jeg laver noget mad.
- Vil du have en drink? - Nej.
Du burde nok heller ikke.
Så må du undskylde.
Hvis jeg havde udstyret, ville jeg injicere vodkaen.
Jeg mener bare, det er vigtigt, at vi er klare i hovedet.
Det var godt.
Du spurgte ikke hvorfor.
Vel for at gøre situationen mere ægte.
Jeg kunne ikke have sagt det bedre.
Lad os så komme i gang.
Smukt.
Hvorfor kan jeg ikke få fat i ham på mobilen?
Ud over at han har slukket den?
- Ja. - 40 beskeder virker en anelse desperat.
- Du nyder det virkelig, hvad? - Nej.
I hvert fald ikke sådan, som du tror.
Nyder du det? Helt ærligt, mor!
Jeg nyder, at min datter har brug for mig.
Jeg nyder, at du lytter til mine råd...
og at du er så desorienteret...
at du sluger alt det, jeg siger, råt.
Hvad er der?
Der er noget om vores forhold, jeg gerne vil sige til dig.
- Det behøver du da ikke. - Jamen det vil jeg gerne.
- Okay? - Tak.
Du var drikfældig og udsvævende...
gennem hele min barndom, så det er din skyld, at jeg sidder her nu.
Det er din skyld.
Det ville jeg bare ud med, så vi kan komme videre.
Du siger noget.
Men lige nu kan du lære af mine erfaringer.
Nu er det nok. Ikke mere til dig.
Måske burde jeg fortælle dig, hvad der skete her til aften.
Men jeg vil ikke ødelægge det her.
Jeg glemmer aldrig nogensinde smagen af det her.
Jeg er glad for, at du kunne lide det.
Det er fascinerende at betragte dig.
Så skulle du prøve at være i mine sko.
Glem det. Du er vel træt af komplimenter.
Slet ikke. Fortsæt bare.
Okay, så gør jeg det.
Man burde opkalde et helt køn efter dig. Det er ikke nok blot at se på dig.
Man er simpelthen nødt til at stirre...
og prøve at lade være med at blinke, så man ikke går glip af noget.
Og oven i alt det er du bare dig.
Undskyld.
Du er bare så skidehamrende smuk.
Så smuk, at jeg faktisk overvejer at se på dig igen...
inden vi er færdige her.
Så gør det snart.
- Jeg kan ikke. Vi kan ikke. - Jeg ved det godt.
Vi kan ikke gøre noget, der føles rart.
Men jeg hygger mig alligevel.
Min mor omtaler ofte den aften på restauranten...
som hendes livs samtale.
Lige siden den aften på stranden...
har jeg prøvet at undgå dig.
Hver gang jeg hørte dig komme, skyndte jeg mig væk.
Derfor har vi ikke set så meget til hinanden på det sidste.
Hvorfor skal det hele være så forvirrende?
Kører tankerne også rundt i hovedet på dig?
Jeg vil snarere sige, at mit hoved er helt tomt.
Det er en dejlig fornemmelse.
Som at være lykkelig?
Ja.
Tror du, det bliver ved med at føles sådan?
- Det var bare for sjov. - Jeg forstår, hvad du mener.
Jeg forstår ikke, hvad jeg mener.
Det er sent.
Du kommer i tanke om...
dine forpligtelser.
Det må du ikke skjule for mig.
Vær sød ikke at skjule det for mig.
Du har ret.
Det skal jeg nok lade være med. Du er fantastisk.
Det er du også.
Nej.
Visse chancer bør man ikke tage, når man har børn.
- Er du klar til at køre? - Nej!
Bliv siddende lidt.
Når vores fødder rører gulvet, får jeg alle mine hjerneceller tilbage.
Det gulv bliver vores endeligt.
- Jeg elsker dig. - Hvad?
For jeg...
Det er ham. Han skal fortælle mig det hele.
- Nej, nej, nej. - Jo.
Nej, vent.
Er du klar over, at lige nu...
er du din egen værste fjende?
Du kan ikke stole på din egen hjerne.
Så stol på mig...
og tillad kun dig selv at sige én ting til ham.
En ting.
"Hvor er jeg glad for, at du er hjemme."
- Hvad? - Ja.
Jeg må da vide, om han rørte ved hende.
Hvor han rørte ved hende og hvordan.
Hvordan han havde det bagefter, og om de holdt hinanden i hånden...
da de gik.
Kun de ord, hvis du vil redde jeres forhold.
- Så nu... - Går du ned til ham.
- Skal jeg tage makeup på? - Det kan vist ikke gøre det.
Men du har ikke tid. Det er også godt, at du ser ægte ud.
Du kan bruge ægtheden.
- Tak, mor. - Åh, skat.
Det er ikke verdens undergang at opdage, at du elsker din mand.
Det er sent, Deborah.
Jeg ville bare sige...
Jeg kan ikke sove ovenpå hos dig. Ikke lige nu.
Jeg er bare glad for, at du er hjemme.
- Det er jeg. - Okay.
Mor?
Jeg orker ikke mere i aften, Deb.
Jeg tror ikke, vi kommer videre.
Det er mig, far.
Hvad er der?
Jeg ville bare se, om du havde det godt.
Jeg har det godt.
Fordi?
Mor har grædt seks timer i træk. Mormor var inde hos hende...
og hun sagde hele tiden: "Han kommer tilbage".
Jeg er ked af, at du skulle opleve det.
Det er da godt, at jeg bekymrer mig om noget vigtigt...
i stedet for alt det sædvanlige.
Såsom?
At overleve?
Hvad?
Hvordan kom du på det?
Du er fantastisk, Bernie.
- Jeg elsker dig. - Det ved jeg godt.
Altså ikke det med, at jeg er fantastisk.
- Sov godt. - Vent lige lidt.
Lille skat.
Syng for mormor.
Hej, mor. Kan vi blive her lidt?
Nej.
Lad mig lige forklare.
Nej. Vi skal sige farvel.
Jeg har fået lov til at låne Bernices computer. Det er til skolen.
- Hør nu på mig. - Jeg arbejder her ikke længere.
Det er uretfærdigt.
Det kan du ikke være bekendt.
- Skal jeg komme op? - Nej, Georgie. Så er det godt.
Du er en skøn knægt.
Bliv ved med at være det.
Tak.
- Tænk, at du blev dernede! - Flor sagde det selv.
Jeg vil ikke gøre dig våd.
- Gør mig våd. - Tak.
Du er vidunderlig.
Du er smuk.
Så er det din sidste chance for at smitte af på mig.
Det kunne have været værre.
Løb ovenpå, og sig farvel til Deborah.
Tak.
Jeg lever for min egen skyld.
Du lever for din datters.
Ingen af delene fungerer.
Tak, Evelyn.
Vi skal rejse.
Vi kommer ikke tilbage.
Vi vil stadig se hinanden i skolen.
Jeg skal nok holde øje med dig.
Jeg har en masse ting til dig. Vil du have en computer?
Jeg stod og ventede.
Skal jeg ikke køre jer?
Den fyr, der får dig, er heldig.
Lad hende beholde tingene.
Farvel, mr. Clasky.
Jeg er ked af, at vi ikke kommer til at se så meget til hinanden.
Må jeg overnatte hos dem, når jeg får sent fri fra skole?
Kort efter at vi var taget derfra...
fortalte min mor mig noget, hun havde besluttet.
Hun ville tage mig ud af privatskolen.
Nej!
Det kan du ikke!
Du har ødelagt det hele.
Du har ødelagt mit liv. Du har ødelagt det hele.
Jeg tilgiver dig aldrig.
Nej, det bliver ikke godt igen.
Det var det her, jeg var bange for.
Jeg tilgiver dig aldrig.
Jeg har fået et stipendium.
De to kilometer hen til busstoppestedet...
føltes uendeligt lange.
Jeg havde råbt ad min mor i fuld offentlighed...
men hun havde slet ikke reageret på det.
Det, der til gengæld fremkaldte en reaktion...
var min brug af en typisk amerikansk vending.
Ikke nu. Jeg har brug for lidt luft.
Der skal aldrig være luft mellem os.
Midt under konfrontationen fik hun klarhed over tingene.
Hun var ked af, at jeg måtte forholde mig til...
så vigtige spørgsmål i så ung en alder.
Og så spurgte hun mig:
"Er det, du ønsker for dig selv...
"at blive en person, der er så anderledes...
"end mig?"
Jeg er beæret over...
at De opfordrer mig til at søge ind på Deres universitet...
Og tilbyder mig en lang række stipendier.
Men jeg håber, det fremgår af denne ansøgning...
at hvis jeg kommer ind, vil det henrykke mig...
men ikke definere mig.
Min identitet bygger heldigvis...
på en enkelt kendsgerning:
At jeg er min mors datter.
Tak. Cristina Moreno.